ФЕДЕРАЛНА АГЕНЦИЯ ЗА КУЛТУРА И КИНЕМАТОГРАФИЯ
Със съдействието на Студио "CAMERA" НАЦИОНАЛЕН ФИЛМОВ ЦЕНТЪР - БЪЛГАРИЯ
представят
Вячеслав КРИКУНОВ
Пьотр ЛОГАЧЕВ
Ираклий МСХАЛАИА
Какво стана, Рубах? - Наведи се.
Юлия ПЕРЕСИЛД
Сергей УМАНОВ
Андрей ФЕСКОВ
Къде отиваш, Рубах?
Тагир РАХИМОВ Дагун ОМАЕВ
Раиса ГИЧАЕВА Лариса ШАМСАДОВА
във филма на Алексей УЧИТЕЛ
ПЛЕННИК
Сценарист: Владимир МАКАНИН
Оператор: Юрий КЛИМЕНКО
Художник: Андрей ВАСИН
Тонрежисьор: Кирил ВАСИЛЕНКО
Композитор: Леонид ДЕСЯТНИКОВ Режисьор: Инна ГОРЛОВА
Да хванем тоя. Ще знае местността, пък и няма да се съпротивлява.
По-тихо, дай нататък. К'ъв е тоя?
Някъв единак, но ще е по-добре от дядото.
Виждаш ли автомат до него? - Май няма. Ще го хващаме ли?
Почакай. Я виж наляво.
Между къщите. Видя ли? - Мамка му.
Няма да го хващаме. - Опасно е.
Трябва да идем при нашите. Изтегляме се.
Режисьор и продуцент: Алексей УЧИТЕЛ
Вашият комбат е тъпанар! Къде се вре в това дефиле?
На чист руски му казаха да не ходи. Ама прави каквото си знае.
Искат подкрепление, може пак да ги обстрелят.
Стига, момчетата си не давам. Не ги давам!
Да се спасява сам. Или да беше докладвал: "Така и така...
Аз съм идиот, тръгнах през дефилето..." Поне да знаехме.
Щяхме, ама радиостанцията отказа.
Какво, и БТР-а ли взривиха? - Тъй вярно.
Има ли жертви? - Само механик-водачът.
Само механик-водачът?
Значи така...
Връщате се в колоната.
Трябва ви пленник, който да познава добре всички пътеки.
И се измъквайте, накъдето можете.
Аз не мога да ви помогна с нищо.
Нямам време да се занимавам с това.
Имате заповед - изпълнявайте. Това е, свободни сте.
Слушам. - Тъй вярно.
Коля, ела тук.
Мацето си го бива, нали? - Аха.
Ей, я елате тук!
Елате, елате.
Зема.
Здравей.
Научи ли?
Стреляли са по колоната при Шатое.
Разбери кой.
След това ми се обади.
Поздрави Али от мен.
Добре.
Изчакай ме.
Вземи. А къде е другият?
Отиде някъде. - Добре, върви. Почакай!
Благодаря.
Е, обади ли се? - Да.
Колоната била в дефилето, разбра ли? - Разбрах.
Аз преди малко научих, а ти вече знаеш.
Говореше високо и чух.
Анна Фьодоровна прави страхотен чай. - Само че още не е готов.
Да не знаеш кой е стрелял по тях?
Не знам, Петрович. Времето е такова, всеки си трае.
Дай ми 7 сандъка с патрони и 7 калашника. Само 7.
Хубаво число е.
Откъде ги мислиш такива числа, Алибек?
Вов?
Вовка?!
Какво, Рубах? Да няма да тръгваме?
Не.
Дадоха ни за ядене.
Бульон.
Идваш ли? - Давай без мен.
Сигурен ли си? - Остави ме.
Настя? Настя!
Изпра ли за лазарета?
Настя?
Спокойно, спокойно...
Целуни ме...
Настя?
Сега...
Ей сега идвам. - Къде отиваш?
Ей сега, почакай.
Настя, виж синът ти какво прави.
Какво толкова прави, Анна Фьодоровна?
Тормози ти кучето.
Ама като гледам, хич не ти и пука.
Коля?
Спокойно, спокойно...
Какво стана? Ухапа ли те?
Тихо, тихо...
Уж вече си голяма, пък аз трябва да ти гледам детето.
Да не си закачил кучето повече. След малко се връщам.
Какво стана? - Едвам го успокоих.
Почакай. Дай. - Какво правиш?
Да си спомням после. Преди да умра.
Какви ги дрънкаш? - Войникът не е застрахован от нищо.
Обърни се. - Какво?
Искам отзад.
Знаеш ли какъв кеф е?
Не искам така, чуваш ли?
Знаеш ли колко е хубаво? - Вов... Недей!
Настя, какво ти е?
Да имаше да пийнем по едно...
Ще отскочиш ли до магазинчето, а?
Униформен няма да ми дадат. - Няма да ида.
С Рубах съвсем зажадняхме.
Поне малко, а?
Хайде иди де, Настя.
Не излизам никъде. Стоя си вкъщи.
И защо така? Годеника си ли чакаш?
Може ти да ми предложиш да се оженим. - Може.
Глупак си ти, Вовка. - Защо да съм глупак?
Защото така. - Откъде са ти синините по ръцете?
Нападнаха ме. - Нападнаха ли?
Да не искаха да те оберат?
Какво, не вдяна ли? - Не. Какво?
Голям си глупак.
Много ли бяха?
Какво те интересува?
Другарю майор, ще храним ли кучетата?
Не, Андреевич. Трябва да бъдат зли.
Тихо!
Глас!
Хайде, Андреевич.
Здрасти, Вов. - Здрасти.
А Мара къде е? - Коя Мара?
Ами как, "Гела и Мара". - А, за Рубах ли питаш?
Сега ще дойде, кажи му, че е Мара. - А, не, с Рубах шега не бива.
Тихо, тихо. - Свободно.
А ти защо си тук? - Колоната ни е блокирана в планината,
мислихме, че началството ще помогне. - Е?
Нищо, тъпанари...
А вие накъде? - Днес ще ловим чеченци.
Трябва да кажа на Рубах.
Нека, кажи му. Хайде, че Савкин ще ни разкатае.
Теб ли чака? - Давай, върви си по пътя.
Да не се е срамуваш от мен? - Ти нормална ли си?
Щяха да видят бутилката. После трябваше да делим.
Е, Настя, тръгвам. Трябва да бягам.
Така че...
Е, хайде.
За малоумните, значи за всички, напомням.
Вертолетите, картечниците, но най-вече тези красавци,
създават необходимия звуков ефект.
Глас!
Как пеят само. Шаляпин, Кобзон...
И врагът моментално се насира,
и в организирана тълпа, се спуска от планината.
Но вие не сте гнусливи, нали? Не сте. През това време ние...
се спотайваме в храстите с ей такива страшни мутри.
Чакаме, чакаме... И когато врагът мине покрай нас,
отприщваме гнева си
и стоварваме прикладите си право в челюстта му.
След което, организирано ги завързваме, но...
Но...
Важното е всички да се заловят живи. Живите ни спестяват доста грижи.
Гусков. - Аз!
Извънреден наряд. - Защо?
Много си навъсен. - Слушам.
Пресечи ги! Пресечи ги ти казвам!
Оставете пътеката! Нека минат по нея!
Там им правят засада.
Направи още един заход. Още един, мамка ти!
Бързо бягат.
Да ги хванем! - Този е за мен.
Хвани го!
Стреляй, ще избягат! - Не, трябва да ги заловим живи!
Бързо!
Радистите на КПП-то, бързо!
Какво е това?
Бързо!
Сядай!
Карпов, защо мирише на изгоряло? - Всичко е наред, др. майор.
Внимавай. - Какво дават?
Какво се стискаш, сложи повечко.
Дайте да хапна нещо. Виждали ли сте Рубах?
Не, не беше с нас.
Представи си, Гусков отдавна мрънка, иска да трампи пистолета си за водка.
Вашият Гусков е кретен. От Савкин нищо не можеш скри.
Хайде, отивам да търся Рубах. - Давай.
Др. майор, за вас е, Първи. - Дай го.
Трети на линия. - Е, как е при вас?
Да, всичко пресметнахме. 15 калашника...
... два пистолета и две "мухи".
Гранати... - Да, разбрах. Колко?
20. - Бива, бива...
С кого разговаряш, Петрович? - Със склада.
Ще имаш калашници, Алибек.
Петрович, а в склада има ли гранатомет? Такъв подцевен.
Потърси гранатомет. - Мравченко!
Да има подцевен гранатомет? - Има един. Къде е гранатометът?
Само че е раздут.
Няма да ви лъжа, Генадий Петрович, има един, но не е много нов.
Добре. Хайде, дочуване.
Ще имаш гранатомет, Алибек. Почти нов.
Добре, драги. - Е, ще пийнем ли по тоя повод?
Не, но не бих отказал един чай. От него ми става леко на душата.
Пийни едно, отколкото да се наливаш с чай. Една чашка може.
Виждала съм ги нашите мюсюлмани колко обичат водката.
Та той не е наш. - Да беше си свалил шапката.
Намираш се в дом. - Не мога, Анна Фьодоровна.
Не ми е разрешено.
Петрович, когато пращаш момчетата под куршумите, не те ли е жал за тях?
Жал ме е, ама никой ме пита.
Прав си, Петрович.
Колоната е под обсада. - Почиваме ли, лъвове? Ваши ли са?
Тъй вярно, др. майор! - На кого е оръжието?
На тоя. - Я го дай. Браво!
Не бях аз, др. майор. Беше Рубахин. Хвана и този.
Този е още хлапе.
По-добре да беше се гръмнал, тъпанар.
Тия човечета знаеш ли къде ще ти ги издълбая? Шибан резбар!
Одинцов, снайперите в колите, тръгваме.
Слушам, др. майор.
Хубав пленник си имате. Красавец.
Техните харесват такива.
Буен е.
Виж, мисля си, че тоя симпатяга е бил със снайпер.
Така ли?
Според мен е ученик. Обучен снайперист.
Така че, нека ти дадем друг пленник. - Този е мой.
Ще ти намерим друг. - Не.
При скалите са, др. майор. Подполковникът знае...
Чака ни дълъг път, младите са по-издръжливи.
Чакайте тук.
След малко се връщам и ви вземам хубавеца.
Пригответе пленниците за тръгване! - Да вървим.
Как така? - После ще говорим.
Накъде драснахте? - Разкарваме се.
Гледайте да не се загубите.
Рубах, Савкин няма ли да ни търси? Какъвто е откачен...
К'во се шашкаш? - Ами заповедта? Изнизахме се.
Глупости, това не е заповед. Колоната е по-важна.
Ти си знаеш.
Защо куца, да не се е ударил? - Не, аз го шибнах с автомата.
Стават такива работи.
Много се влачим. Така и за денонощие няма да стигнем до колоната.
Всичко е точно. - Как още не е избягал?
Познава добре местността.
Ей, куция? Стой! Стой!
Изкара ли си акъла? Спокойно, няма да те убием.
Къде е селото?
Надува се.
Местен ли си? Познаваш ли тези места? Да не оглуша?!
Рубах, тоя я мъдри някаква.
Сега им дай всякакви простотии. Очила, радиа...
Хвърлят от джобовете си джунджурии по пътя, за да оставят следи.
Ти обискира ли го? - Щом се впрягаш, вземи го провери.
Дръж.
Стой.
Не мърдай.
К'во бе, копеле! Лежи. Мирно!
Бил го обискирал. Това какво е?
Не виждаш ли? Часовник. Не прилича на граната.
Евтинийка, изхвърли я.
Хукнахме на своя глава. - Тръгвай.
Савкин ще ни го изкара през носа.
Рубах, да минем без панталони, че мокър не е работа.
А ако ме гръмнат? Някак си да умра без панталони...
Не ти ли е все тая как ще умреш?
Виж го колко е кротък.
Вов, да го развържем, а? - Не знам, Рубах, ти решавай.
Да му вържем косата, Рубах?
Дали не е опасно?
Какво, аз ли ще съм пръв? - Давай.
Егаси... Рубах, не е повече от 3 градуса.
Трофей, сваляй гащите, ще се гмуркаме.
Както искаш, после няма време да се сушиш. Дай си ръцете.
Хайде, хайде.
Рубах, това място е шибано, внимавай. - Какво?
Като минаваш оттук...
Абе, внимавай като минаваш.
Тръгвай.
Проверено е, дай по-сербез!
Рубах, той отплува нарочно!
Ще избяга!
Не стреляй!
Не стреляй, Вов, чуваш ли?! Не стреляй!
Рубах, по-бързо, хайде!
Дръж го, Рубах.
Гледай да не паднеш.
Не ме ритай.
Реши да бягаш ли?
Бива да го пуснеш вече, Рубах. Или мислиш да го кърмиш?
Ако още веднъж го направиш, лично ще те удавя. Разбра ли?
Защо се събу? Раната ли те боли?
Я ела тук.
Същинска медсестра си, карай поне наред, вземи му проба.
Дай да видя.
Добре си го подредил. - Боли ли?
Наистина ли?
Ако те заболи, кажи.
Дай си ръцете.
Сваляй пуловера. Издърпай.
Хайде, яж. Стига де, хапни.
Може да не е кебап, но става за ядене.
Пък и е телешко, не свинско. Нали ядеш такова.
Няма да иска да яде с нас.
Знаеш ли как е при тях?
Яде ли с нас, после няма да може да ни убие.
Виж как е наточена.
Вземи.
Виж, виж.
Хайде, давай. Два удара и толкоз. Отново ще си свободен.
Какво чакаш още?
Язък, а имаше такъв шанс.
Ти не можа, ама Рубах е спец. Рубах, покажи класа.
Вов, разкарай се, да не сме в цирк?! - Покажи де.
Яко!
Видя ли? Едно плавно движение с ръката и ще имаш две глави.
Иди я извади. Казах ти да я извадиш!
Стой.
Достраша те, че ще избяга с лопатката ли?
Стига сме правили турнири.
Да се стягаме. - Рубах, нека да хапна.
Какво надничаш оттам?
Добре, няма да се бавя. Отивам да огледам пътя.
Трофей?
Тръгвай.
Хайде, хайде, тръгвай.
Хайде, размърдай се.
Май е от вашите.
Нашите не биха го зарязали.
Е, обърни го, ще проверим. Може да ти е роднина.
Хайде, давай, обърни го.
По-живо, хайде!
Казах ти да го обърнеш!
Обърни го!
Какво, оглуша ли?
Хайде, хайде!
Какво има там? - Лежеше войник и аз...
Да не полудя? Ами ако беше миниран?
После друг ще ми хващаш. - Сам ли?
Щом трябва, ще хвана.
Изглежда, че е наш. - Сигурен ли си?
Отдръпни се.
Казах ти да се дръпнеш!
Няма медальон. - Да го погребем ли?
Няма нужда.
Като стигнем, ще им кажем да го приберат. Дай засега да го затрупаме.
Какво виждаш?
Има пътечка. - Провери я.
По-високо. - Няма нищо, май е чисто.
Рубах, да палнем по цигара, а?
Скачай!
Уцели ли те? - Добре съм.
Къде драсна? Ела тук!
Остави го, той няма да стреля по свой.
Рубах, къде отиваш? Върни се! - Долу!
Лежи.
Хайде, стреляй! Стреляй, мършо! - Седни, глух ли си?
Седни! - Сега, само да ми падне на мушка.
Оглуша ли, седни! - Хайде, копеле, покажи се!
Вов, ела тук! Казах ти да дойдеш!
Идвам.
Представяш ли си... Гръмна и изчезна.
Егаси копелето.
Така и не го видях.
Рубах, какво ти става?
Ако още веднъж го направиш, не той, а аз ще те гръмна.
И що крещиш на мене?
Копеленцето като махаше на своите, не е проблем, а?
Той е друго нещо.
С право Савкин веднага го надуши. - Тръгвай.
Дръж.
И да не си дръпнал, че докторите мамата си тракат.
Ела по-близо.
Трай.
Само дето се правих на мъж. - Ще млъкнеш ли?
Дръж. - Хвърли я, имам друга.
Готов си. Малко ще наболява, после ще свикнеш.
Както винаги става.
Нали? Боли, боли, и ще спре.
Край. Стига приказки.
Откъде ще минем?
През селото.
Ей, ти! Хайде, работи.
Трябва да се донесе вода. Не стой. Хайде, работи.
Тоя още си седи. Като залепен.
Тая защо му говори на руски? - Кой знае.
Нещо не е наред.
Разтърчаха се.
Рубах, не мяза на местен. - Почакай де.
Агнешко искаш ли да ядеш?
Наш е.
Питам те искаш ли агнешко?
Тръгвай.
Това е Боярков.
Сигурен ли си?
Да, той е.
Гледай ме, ако заколиш агнето, ще те пуснем.
Не се бой, не хапе.
Коли. Чуваш ли какво ти казвам, заколи го!
Ще заколят Боярков. - Ако го направят, ще го погребем.
Заколи го ти казах!
Заколи го! Не разбра ли?
Заколи го ти казах!
Какво ще правим, Рубах? Да ги отблъснем ли?
Тоя брадатия ще го сваля от раз. - Не, чакай.
Ти си велик воин. Ти победи. Браво на теб!
Браво, ти победи агнето.
Танцувай, танцувай.
Много е слаб. Май му е отрязано ухото.
Ще трябва да го носим.
Не можеш да танцуваш. Махай се оттук!
Върви си в Москва.
Това е, пускам го!
Рубах, да не го пуснаха? - Млъкни! Имай готовност.
Ще ти кажа кога да стреляш.
Убиха ли го?
Не се преструвай. Хайде, ставай.
Баща ми стреля във въздуха.
Ще ги отблъснем ли? - Гледай натам.
И там.
Кой знае още колко има по къщите.
Да вървим.
Вов, дай да запаля.
Заради теб, да се чудя колко цигари да нося.
Ту пушиш, ту не. - Пуша, Вов, не се чуди.
Просто все ги отказвам. Попуша малко и ги зарязвам.
И защо?
За да ми е гадно. Иначе ще полудея.
Рубах, трябва да трампим нашия красавец за Боярков.
И батальонният ще ме закопае.
Имам сапьорска лопатка, ще те откопая.
И теб ще закопае. - Ако ще.
Добре.
Стойте тук, отивам да разузная. - А аз?
Сам ще е по-бързо.
Без мен си мъртъв.
Вов? - Какво, Рубах...
Къде е той? - Тук.
Гледах го, Рубах, и... - Голям си малоумник!
Оставих те само за 10 минути. - Рубах, съжалявам...
Да вървим.
Искаш ли вода? Ето, вземи.
Първо мен да беше напоил, Рубах. - Да не си кон да те поя.
Вов? Ето. - Мерси, мина ми мерака.
Ако щеш, пък и си имаш манерка. - Моята е стратегическа, и си я пазя.
Какво има в нея? - Каквото трябва.
Я ми я дай.
Ето.
Е, как е? - Разредена. Кога пък успя?
У Настя. - Голям си шемет...
И водка намери, и жена оправи... - Учи се.
Ти сигурно от половин година си на сухо?
Горе-долу.
Медсестрата ли беше последната?
И колко превръзки ти направи? - Колкото трябва.
Рубах, ако говори с тях от този бряг, ще трябва да вика.
А как ще мине оттатък?
Има мостче.
По него и ще мине.
Ще те държа на мушка през цялото време. Разбра ли?
Стига си плямпал!
Запомни ли всичко?
На разсъмване да доведат Боярков до реката. Той при нас, а ти при тях.
Ако започнеш да шмекеруваш, заминаваш първи. Разбра ли?
След теб и роднините ти. Имам достатъчно патрони.
Тръгвай.
Хайде, хайде. - Мърдай де.
Бая време разговарят.
Май пичът прави каквото му казахме.
Видя ли? И момичето само се втурна към него.
Виждам, не съм сляп.
А ако брадатият не пусне Боярков?
За к'ъв му е, той едвам мърда.
Буден ли си? - Да.
Спокойно, утре вече ще те пуснем... Джамал.
Момичето на реката ти викаше така, досетих се, че така се казваш.
Какво означава по вашему?
Красив.
И наистина си красив.
И момичето е красиво.
Сигурно ти е годеница?
Не. Не знам.
Нали сте се целували?
Не. При нас не правят така.
А при нас правят и други неща.
Това за нея ли е?
Та това е детски. За сестра ми е. Малка е още.
На 6 годинки. - Вземи.
Не го губи.
Благодаря.
Добре, хайде да спим.
Как я видя, нали беше далече?
Видях я... По време на война, красотата бие на очи.
Хайде, спи вече.
С кого разговаряш?
Дай си крака.
Даже не можеш и да избягаш.
Убили са вашия. - Боярков ли?
Лошо.
Ти пък за какво ревеш?
Аз трябва да плача.
Вашите ще ни търсят ли? - Да.
Ще ни изведеш ли през планината?
Е, ще се спуснем, или ще заобиколим?
Оттук ще е по-бързо. - Бързо? Мислиш ли?
Давай, Вов. - Защо пак аз първи?
Хайде, хайде.
Хайде, върви.
Виж, кой е? - Аз откъде да знам?
Остави.
Как си? - Добре.
Дали да не го развържем? - Рубах, ти полудя ли?
Не разбираш ли, че сме в батака?
А той, да го развържем, та да го развържем...
Тръгвай.
Казвах ти, че е трудно.
Паднах, дръж под око Трофея. - Добре ли си?
Добре съм.
Избяга.
Рубах, предупреждавах те!
Рубах...
Трофея избяга.
Баси работата.
Какво правиш? - Викам да ги поизсуша.
А ти какво търсиш там? - Сега.
Вземи.
Хайде, иначе ще ти е трудно. Чорапите си ги бива, обуй ги.
Да, Рубах сам ги плете.
Повоюва, повоюва, сяда и плете.
Сам ли?
Не, взех ги от едно бабе на пазара.
А аз имам гащи. Трофей, искаш ли да ти ги подаря?
Останаха ми последните. Хубави, мекички, пухкави.
Стига, Вов, няма да му свършат работа.
До колоната има още около 6 часа.
Не влиза ли? Почакай. Почакай де.
Дръж така.
Спокойно. Търпи.
Що не го осиновиш, Рубах? - Не дрънкай.
Някой е хвърчал във въздуха.
Май са били наши. - Как пък разбра, че са наши?
Направо е като нова.
Трофей, сядай. По дяв...
Тихо, Вов. Не вдигай гюрултия. - Разбрах.
Да вървим.
Трофей, ти би ли ме пуснал, ако беше ме пленил?
Да. - А мен?
Не, нямаше. - Защо?
Нямаше да ми се даде. - А ти уж си жилав, а му се даде.
Не съм, той си ме залови. - Така е, Рубах няма равен.
Чудя се какво правиш тук? - Че какво не му харесваш?
Пълен хаос. Да избягаме зад граница, като миротворци.
Ще плащат повечко. Пък и езика може да научим.
И тук може. Научи чеченски. - Ти що не го научиш?
Уча. Знам даже една дума. - Коя?
Джамал. - И какво означава?
Почни да учиш и ще разбереш.
Мамка му!
Два пътеки се пресичат. На прав път сме.
Може и да се разминем.
Е, надясно или наляво?
Давай натам.
Мамка им.
Тихо. Давай натам.
Тръгвай.
Рубах, тук е същото, ще можем ли да се върнем?
Мястото е открито, ще ни видят.
Спипаха ни.
Тихо.
Рубах, Рубах, Рубах...
Какво викаш? - Какво?
Викаше насън.
Какво...
Спи, Вов.
Ти да беше поспал.
Нали си наясно, че ако не беше го убил, щяха да убият нас.
По мотиви от повестта на Владимир Маканин "Кавказки пленник"
Превод и субтитри КРАСИМИР СЕВОВ
http://subs. sab. bz Translator's Heaven 2013